МОРЕ (посвящение Аралу)

Я, вообще-то, не мастак писать стихи. Мой оригинал - "белый стих". Но, по просьбе трудящихся (г-н Дронов С.Н.) даю более-менее профессиональный перевод моего друга (он бард).

Море, море…
Солоні бризки…
Принадна бездонна глибочінь…
Як моєї коханої очі.

Море, море...
Солоні бризки...
Хвиля пружна і густа…
Як моєї коханої вуста.

Море, море...
Солоні бризки...
Шовковисті перлинові струмені...
Як моєї коханої кучері.

Море, море...
Солоні бризки...
Ніжний привабливий плескіт…
Як моєї коханої шепіт.

Море, море...
Діамантові  бризки...
Сяйво блиску стерпіти не в змозі...
Як моєї коханої сльози.

Море, море...
Жовтогарячі бархани...
Провину пробач мені море...
Кохану не вгледів я – горе. 

Море, море...
Де твої бризки?
Де твоя глибочінь та пружні хвилі,
Шовковисті струмені – такі милі?..

На гарячій воді кружляє лапата піна,
На мертвій воді – суха і солона піна...
Волаю, кличу мою кохану,
Видивляюсь широко очима...

Жбурляє в очі пісок – вітер...
Лишилися тільки пісок і вітер,
Туга, печаль і скорбота,
Біль і сум, і втрати гіркота...

Море, море...
Самотність мені приречена...
Спекотні, пусті днини...
Та пісчані хуртовини...

Де ти, моя кохана?..
Як відшукати тебе, кохана?..

Та тільки вітер гонить пісок
Серед кинутих кораблів...

Переклад з російської В.П. Розумний